Tidigare:
Minns du Braxton? Han saknas. Han skulle ut till er och göra upp.
Vi har två rackor att ta itu med. Ta reda på vem rackan på festen var.
-Det finns nån som känner rackorna. -Karl Marsten.
-Vem bet honom? -Jag ska ta reda på det.
-Hans klippbok. -En sjuksyster, en student...
Torterade och mördade. Nån gör om mördare till varulvar.
-Zachary Cain. -Det stämmer inte, Cain är för dum.
-Karl Marsten. -När började rackor slå ihop sig?
-Daniel Santos. -Låt mig återvända till Stonehaven.
-Först skapar de nya rackor. -Vi äger dig.
-Såg du den här? -Han flådde henne.
-Det räcker nu. -De kan inte vara långt borta.
Marsten dök upp så fort Nick ringde. Vi letar fram till Syracuse.
Jag skickar inte ut nån i blindo. Vi måste vara strategiska.
Jag gick med på att träffa Santos.
-Santos är en lögnare. -Han vill återupptas i flocken.
Han är opålitlig, men jag är villig att lyssna.
-Hans familj försökte döda dig. -Vi måste röka ut Marstens gäng.
Använd då mig som lockbete! Jag är "subban" han vill ha.
Nej. Vi hittar dem tillsammans.
Elena...
FYRA ÅR TIDIGARE
-Vi är bara i stan nån dag. -Tänk på saken:
Tjejer i Kanada är sexiga och artiga.
-Tackar de för att man inte ringer? -Just precis.
Kan jag hjälpa er?
-Nej, jag väntar på dr Danvers. -Dr Danvers!
-Han är lite av en djuping. -Jag söker jobb.
-Vill ni verkligen jobba för honom? -Jag vill betala terminsavgiften, ja.
-Låt dina föräldrar betala. -De är döda.
-Jag råkade se annonsen och kom hit. -Ursäkta. - Jag ville visa dig nåt...
Jag kan säkert sätta mig in i vad än dr Danvers sysslar med.
Han sysslar med det här.
Det där med mina föräldrar... Jag tänkte inte dra en snyfthistoria.
-Förlåt, men jag tog dig för student. -Det händer ofta.
Här.
Förlåt.
Jag är lite upptagen just nu. Kan du komma tillbaka i morgon?
-Visst. -Okej.
-Ha en trevlig dag. -Tack.
-Min gode man, du rodnar visst! -Jag vet inte vad du snackar om.
Akta dig, det där är ett minfält. Jag ska ge dig några tips.
Nej, ingenting kommer att hända.
-Braxtons jeep. -Vem tipsade oss?
Samtalet var anonymt. Vi snackar familjen Manson här.
Karlen är en skjutglad fyllbult. Han råkade kanske skjuta sig själv.
Men efter allt som hänt är det svårt att inte ana oråd.
Du kan ha rätt om Marsten. Det är gott om stugor och lager häromkring.
Det spelar ingen roll. Vi fick order.
Vi låtsas hjälpa Nick med klubben. Sen söker vi av området.
Skulle du gå emot Jeremy?
Just nu skulle jag det.
-Jag har inte sett Braxton. -Han var visst arg. Hans hund saknas.
Hunden dök aldrig upp. Inte han heller.
-Hans jeep hittades på er markgräns. -Anklagar ni oss för nånting?
Blodspåren leder in på era ägor. Han kan ligga skadad därute.
Varför skulle jag lämna hans jeep på vår mark?
-Spåren leder hit - igen. -Vi har ingenting med saken att göra.
Bärgaren känner Braxton. Hela stan kommer att misstänka dig.
-Låt dem göra det. Jag gjorde inget. -Vi vill få ett slut på det här.
Ni får gärna söka av området, men jag föreslår en skallgångskedja.
Folk från trakten, min familj... Om Braxton är här, hittar vi honom.
Det skulle jag uppskatta.
Jag åker till stan och hämtar folk. - O'Neil, du inväntar dem här.
-Hörde du? Du hjälper dem leta. -Marsten ligger bakom det här.
Han måste ha hört Braxton, plockat honom och dumpat jeepen.
-Och snärjt oss. -Nej, inte oss. Clay.
Braxton kan mycket väl finnas här. Rackorna skulle inte låta honom leva.
Därför släpper vi in polisen och hjälper dem leta.
Om kroppen hittas här, kan vi skingra misstankarna.
-Uppehåll dem. Jag hinner leta. -Inte när snuten håller vakt.
Polisen kan göra en husrannsakan, vilket är det sista vi behöver.
Därför ska vi hjälpa dem.
Jag kan knappt betala av på huset, och de lever som ena jäkla lyxlirare.
-Glöm det! -Familjen Danvers hjälper oss leta.
-Han följer inte med! -Jag försöker bara hjälpa till.
-Jaså? Låt mig då slippa din nuna. -Lugna er. Dagen blir lång.
Sheriff Morgan, Clay och jag har ärenden att uträtta hemifrån.
Så här gör vi: Vi har ett område på 40 hektar.
Vi delar upp oss och går i linje. Håll er inom synhåll för varandra.
Finns Braxton här, hittar vi honom.
Det är inte pengarna. Visst behöver jag pengar, men...
...jobbet är viktigare än så. Jag har läst din bok, varenda sida.
Nej, det blev fel! Varför skulle jag inte ha gjort det?
Okej.
-Om ni skulle gå ut... -Jag skulle öppna dörren.
-Hur visste ni... -Kom in.
-Flyttar ni in eller ut? -In. Men varför packa upp?
Varför andas in när man ändå bara ska andas ut?
Zeus, inte sant? Så vacker den är.
Han ska just förföra Leda, men inte i sin sanna skepnad.
Han älskade henne. Det visste jag inte i går, men jag läste er bok.
-Gjorde ni? -Ja.
Jag vill verkligen ha jobbet, och godtar inte ett nej.
-Ursäkta. -Slå er ner.
Jag ska vara ärlig. Det här kommer inte att fungera.
-Varför inte? -Vet ni nånting om antropomorfism?
-Ni sökte en maskinskrivare... -Jag dikterar mest terminologi.
Jag hinner inte lära upp er.
-Det behövs inte. Jag lär mig fort. -Okej.
-Hur stavas "tlingit"? -Menar ni allvar?
Det ingår i min nya bok. Nå, hur stavar ni det?
Börjar det med "far åt..."?
Vill ni inte anställa mig, så låt bli. Hitta inte på ursäkter.
För det finns inga.
Vänta!
Innan ni går... Skriv ner det här:
Okej.
T-l-i-n-g-i-t.
Det är ett indianfolk från nordvästkusten.
Då sätter vi i gång.
Vi ska täcka ett stort område. Ser ni nåt, vad som helst, så hojta.
Jag håller ett öga på dig, ifall du tänkte fiffla med bevisen.
-Jag tänkte precis säga samma sak. -Nu sätter vi fart, allihop!
Allting är kvar, men kläderna du kom hit i passar knappast längre.
Jag använde tiden väl. På mer än ett sätt.
Du får en klädeskupong och ett busskort.
Jag ska vara ärlig, Victor.
Jag avskyr tanken på att släppa dig, fastän straffet är avtjänat.
Din frigivningsansökan avslogs tre gånger.
Jag behövde lära mig en läxa, och jag har hållit mig på mattan.
Det är en vuxenanstalt. Här finns inget som intresserar dig.
-Jag har lagt av med sånt. -Du verkar säker.
-Jag är kär. -Du?
Ibland har internet ett gott syfte. Hon heter Amber och är stenbock.
Gillar strandpromenader och musik.
-Hur gammal är hon? -Som sagt: Jag har lagt av med sånt.
Jag borde vara därute.
Det är bäst att du är här när Daniel kommer.
Varför befattar du dig med honom? Han går inte att lita på.
Minns du när jag hittade dig? Du var redan biten.
En vild liten pojke som hade lämnats i träskmarkerna.
Hur länge jag satt jag på stubben innan du vågade lita på mig?
-I veckor. -Sitter jag på en metaforisk stubbe?
Nej.
Jag fattar mina beslut med flockens framtid i åtanke.
-Liksom jag. -Bra, då är vi överens.
Hej.
-När kommer du hem? -Det är komplicerat.
Inte för att vi tävlar, men vi tar priset i "komplicerat".
-Vad står på? -Beckys ena brudtärna är sjuk.
Becky är hysterisk och uppskattar inte ändringen i planerna.
-Behöver du hjälp? -Ja! Kan du ställa upp?
Becky avgudar dig och klänningen är redan klar.
Då kan du dessutom komma tillbaka.
Hej, älskling. Beklagar bakhållet, jag vet att du är upptagen.
Det kan man säga. Hälsa Becky att jag ställer upp.
-Verkligen? Du är fantastisk. -Ibland.
-Skynda dig hem. Jag älskar dig. -Detsamma.
-Där ser du! När kommer hon? -Det vet jag inte.
-När är begravningen? -För några dagar sen.
-Följde du inte med? -Tog du med en träff på pappas?
-Du är knappast en "träff". -Du börjar låta som mamma.
-Vad är det? -Jag kunde inte undgå att lyssna.
-Vad hörde du? -En man som sa att han älskade dig.
-Vet Clay om det? -Nej, bara Logan och Jeremy.
Och nu du.
Jag lämnade Stonehaven, Nick. Jag gick vidare.
-Skulle du inte börja i går kväll? -Jag försökte.
Jag hjälper dig. Fastän det är våra sista dagar ihop.
Hördu...
Upp med humöret!
Förändringar är tuffa, men du hittar ett annat universitet.
Och en ny assistent som kan stava till "tlingit" utan hjälp.
-Du, då? -Jag överlever. Som alltid.
-Jag är inte bra på sånt här. -Vad då?
Det här.
Jag kan inte packa.
Jag vill inte åka än.
Jag har aldrig känt så här.
Jag trodde känslan skulle försvinna, men...
Jag drunknar liksom.
Jag med.
Vad gör vi?
-Vädrar du det? Braxton är död. -Är du säker?
Ja, han ligger längre fram. Vi får göra nåt, annars är det kört.
Vad tänkte du dig?
-Hur gick det? -Jag halkade. Mucka gräl med dem.
-Vi måste lägga is på foten. -Kan du gå?
Jag klarar mig nog hem.
Allt det här bara för att din vän skyllde på oss.
Min vän saknas, din jävel.
Sluta!
-Nu räcker det! Är vi klara här? -Jaja!
O'Neil, ring delstatspolisen. - Tillbaka till bilarna, allihop!
-Vilken hjälte. -Gå nu.
Hördu...
Var inte nervös. Det går bra.
Nu gör du mig nervös!
Det är stort att träffa familjen. Tänk om Jeremy inte gillar mig?
-Omöjligt. -Okej, jag ska vara ärlig.
Jag har aldrig träffat nåns familj i det här sammanhanget.
"Han är min stora kärlek. Gilla mig."
Älskling, lita på mig.
Okej.
En sak bara... Jag sa inte att vi kom.
Vet han om att vi är förlovade?
Jag vill inte överrumpla honom. Gå in och berätta, så väntar jag här.
Okej.
-Hej. Han är inte här, vi kan gå in. -Är du säker?
-Lita på mig. -Okej.
-Låt mig gissa. Haida? -Från Haida Gwaii, precis.
Som barn brukade jag sova här och stirra upp på den.
Känna lukten av mossa, rök, havet...
-...skogens ändlösa vidder. -Är det en björn?
-Det är en varg. -Elena, det här är Jeremy.
-Trevligt att äntligen träffa dig. -Beklagar mottagandet.
Jag väntade mig inte besök. Kom in.
Vi skulle ha förvarnat dig. Det är hemskt att bli våldgästad.
Huset är fantastiskt. Clay har inte gjort det rättvisa.
Känn dig som hemma. Jag sätter på lite te, sen pratar vi.
Clay, gör mig sällskap.
Han är upprörd. Gör nånting är du snäll.
Jag önskar att du hade berättat om din vän, Clayton.
Du sätter mig i en svår situation.
-Och ringarna. Är du gift med henne? -Förlovad.
Jag vet att det är plötsligt, det är inget jag kan förklara.
-Jag älskar henne. -Vi får inte älska.
-Jag trodde... -Du trodde fel. Huset är vår fristad.
-Du borde inte ha tagit med henne. -Vi kan bo i stan.
Jag önskar att det vore så enkelt.
-Var är Clay? -Grannen hade visst problem.
-Är allt som det ska? -Det ordnar sig. Clay hjälper dem.
Han kommer strax igen.
Det måste vara svårt att bo så avlägset.
Det stör mig inte.
-Blir du aldrig rädd? -För vad då, menar du?
Tja, jag vet inte. Ibland ser jag saker i skogen.
Du vet, konstiga saker.
Vilken fin hund! Han är enorm.
-Clay! -Släppte han ut honom? Det gör inget.
Hej.
Ser du? Han gillar mig.
-Trängde han genom huden? -Nej, han nafsade bara.
Visa mig. Nej, nej, nej...
Var inte arg på honom. Det var en olycka.
Jag måste nog sätta mig ner.
-Otroligt. Var hittade du den här? -Nån i styrelsen såg den på internet.
Om vi kan använda den i kampanjen, blir styrelsen överförtjust.
Visst, inga problem. Jag kommer med idéer i eftermiddag.
-Vi säger klockan fyra. -Fint. Jag uppskattar det.
Hej då.
Jag ber om ursäkt för Nick, det var inte likt honom.
Jag borde ha ringt delstatspolisen, men ville göra det lätt för mig.
-Hon flyttar kroppen. -Kroppen?
-Han är död. Elena fixar det. -Vi borde vara med.
Daniel Santos.
Missade jag allt det roliga?
Det var längesen vi hade en Santos i huset.
Syns min brors blod fortfarande på mattan?
Det var längesen. Jag hoppas du har gått vidare.
Han fick vad han förtjänade. Man utmanar inte alfahannen ostraffat.
Fullt hus. Jag hoppades att Elena också skulle vara här.
-Jag ville visa örat hon nafsade på. -Du anföll henne.
Ni dök upp på mitt hotellrum. Det var mörkt.
-Jag trodde hon var mitt fnask. -Visst!
Alla kan ta fel, det erkänner jag.
Jag har ett djärvt förslag som passar vår marknad.
-Jag gillar djärva drag. -Samma produkt, nytt namn.
Vi spelar på rötterna, en hyllning till Estland.
Ordet "varg" på estniska är "hunt".
-Hunt Vodka? -"Hunt - Jaktens spänning".
Lysande. Kan vi få rättigheterna till videon?
Låt mig sköta det. Jag letar upp filmaren.
Du vill alltså återupptas i flocken?
Jag var bara ett barn när min familj bröt med flocken.
Jag trodde på att Malcolm förtjänade rätten som alfahanne.
Jag hamnade på fel sida av saken och vill gottgöra för det.
-Hur kommer det sig? -Jag vill prata om Karl Marsten.
Men Elena borde också vara med. Jag vill helst inte börja utan henne.
-Hon överlever, det vet jag. -Nej, det gör hon inte.
Inse sanningen. Ingen kvinna har nånsin överlevt förvandlingen.
Det enda vi kan göra är att stanna hos henne.
Drick det här. Din kropp behöver det.
Vad har du gjort? Drogade du mig?
-Var är Clay? -Han är förvisad för det han gjorde.
För att han bet dig.
Hunden bet mig.
-Vad är det som händer? -Du är väldigt sjuk. Clay bet dig.
-Det var ingen hund, utan en varg. -Nej...
Vi är vargar allihop. Jag föddes så, Clay blev biten.
Nu har du blivit biten.
Du håller på att bli som vi. Det kallas den första förvandlingen.
Tyvärr väntar en smärta vars like du aldrig har upplevt. Jag är ledsen.
Hjälp mig, snälla!
Snälla...
Kämpa inte emot. Elena, lyssna nu på mig!
Om du kämpar emot, så dör du.
Foga dig i smärtan. Du måste låta det hända.
Låt smärtan befria dig.
-Clay... -Elena!
Förlåt mig. Jag vet inte ens hur jag ska förklara.
Förklara vad då? Varför du bet mig?
Jag älskade dig.
Jag litade på dig.
Håll om mig. Jag fryser så.
Jag har saknat dig så mycket.
Elena, så underbart att se dig.
Kom till saken.
Jag blev lovad ett byte: Information mot flockstatus.
Jag vill ha ert beskydd. Ensamvargar går inte säkra.
-Är du villig att ta risken? -Marsten och Cain bygger en armé.
De har förvandlat två psykopater, det är deras två mot er enda.
-Jag är ärlig. -Det klär dig inte.
-Inte skvaller heller. -Det är det jag försöker säga.
Du bär skulden till allt det här.
-Har du varit i kontakt med Marsten? -Ryktena går.
Under de två år Elena var din kumpan, och ni två höll rackorna i schack-
-så visade hon lite barmhärtighet.
Men du var brutal. Hämndgirig.
En ensam racka var chanslös mot dig.
De var tvungna att slå ihop sig och skapa en egen mördararmé.
-Jag gjorde aldrig Marsten nåt. -Varför dödade de Pete?
För att villa bort er, och driva Clay till blint raseri.
Kungen flyttar sig en ruta i taget. Han är eftertänksam och metodisk.
Och damen... Hon gör som hon vill.
Men tornet går i samma gamla gängor. Sicksack, sicksack...
Du är irrationell och impulsiv. - Inte sant, Elena?
-Det räcker så. -Du är fortfarande ett kräk, Santos.
Förstå mig rätt. Mina avsikter är goda.
Jag vill återupptas i flocken.
Vi ska överväga saken.
Nicholas, visa honom ut.
Glöm inte att damen kan göra vilket drag hon vill.
Nick berättade vad som hände. Jag skulle ha varit där.
Jag fick släpa en kropp över ägorna.
För att skydda dig och flocken.
Jag kunde inte röra honom ifall jag lämnade fingeravtryck.
Jag tvingades göra nåt jag hatar: Förvandla mig.
Och allting är ditt fel.
Om jag kunde ta tillbaka det...
-Bettet. -Men det kan du inte.
Du kan omöjligt förstå, men jag bet dig för att jag älskar dig.
Jag åker hem.
-Jag är så trött. -Jag vet.
-Låt mig dö. -Inte en chans, älskling.
Du kommer att överleva, det har du alltid gjort.
Jag visste att du var stark nog. Kom.
Men du kan inte leva härute. Inte än.
Jeremy kommer att lära dig.
-Får jag sätta mig? -Visst. Det är ett fritt land.
-Väntar du på nån? -En tjej från internet, Amber.
Jag borde ha vetat bättre.
Fruntimmer! De lindar oss runt sina fingrar.
De lovar saker. Fyller våra skallar med möjligheter.
Men de lever aldrig i nuet.
Utom när de pekar ut en från vittnesbåset, eller hur?
Lugn, jag är inte bror eller pojkvän till nåt av dina offer. Bara en vän.
Kom igen, sätt dig. Jag bits inte.
Hur hittade du mig?
-Jaså, du är Amber? -Nej.
Jag vet inte vad du vill, men jag har lagt av med barn.
Det där struntar jag i. Jag bryr mig bara om hämnd.
Du fick sitta på kåken tack vare de där tjejerna.
Tjejerna...
Jag älskade dem. Det vi hade var nåt särskilt.
De borde väl också få lida lite? Särskilt en av dem.
-Vem då? -Elena Michaels.
Zachary Cain.
Victor. Victor Olson.
Elena.
Kroppen är borta från våra ägor, men nån lär snubbla över den snart.
Det borde ge er tid att spåra upp Marsten.
Du kan ha räddat Clay. Oss allihop.
Kanske. För tillfället.
Jag måste gå på ett bröllop. Systern till en man jag litar på.
Jag litade på Clay, men jag hade fel.
-Elena, det är på tiden att... -Sen lärde du mig att ha tillit igen.
Du är den enda far jag nånsin haft.
Jag kom för att du bad mig.
Jag kan inte säga nej när du ringer.
Så jag ber dig låta bli.